Jeg trodde cajunmat var sterk.
D'Marr... Hva var det du kalte det... krydderet?
Hajjlaren. Krigsherrene på Preenos tester motet sitt med det.
- Vil du ikke smake? - Jeg trenger ikke teste motet mitt.
Jeg har andre varer. Jeg kan skaffe litt triaxian-silke-
- for... en protein-resekvenser til.
- Du ville kledd silke. - Vi trenger maskindeler.
- Rå duretanium, dilitiamor. - Jeg foretrekker mer eksotiske varer.
Men to dagsreiser unna finnes et lite solsystem.
Vi har ikke oppdaget noen bebodde planeter.
Den er ikke bebodd. Ikke egentlig.
- Hva mener du? - Dette smaker utsøkt.
- Hva er det? - Kaffe.
Jeg kan la kokken pakke noen kilo til deg...
...hvis du vil fortelle hvor vi kan finne varene.
Dette er ingen forhandlinger. Jeg tenker på deres sikkerhet.
- Ti kilo? - At jeg fant det var ren flaks.
Et romskip hadde styrtet på en av de indre planetene.
Intet tegn på liv. Jeg landet for å benytte meg av bergingsretten.
- Hva fant du? - Et intakt transportskip.
Jeg kunne ha plyndret det og blitt rik.
- Hvorfor gjorde du ikke det? - Besetningen hadde innvendinger.
- Det var ikke livstegn, sa du? - Nei, det var ikke noe som levde.
Sier du at det var et spøkelsesskip?
Atmosfæren er tynn, men det går an å puste.
- Men ingen tegn på liv. - Jeg har funnet skipet.
Vis det!
Ingen strømsignaturer. Det virker forlatt.
Er sensorene kalibrert for spøkelser?
D'Marr hadde rett. Duretanium, beryllium og dilitium.
Jeg lurer på hva som forårsaket ulykken?
- Vi går ned. - Er det en god idé?
- Du tror vel ikke på spøkelser? - Vi vet ikke hva som skjedde.
Skipet kan være en grav.
- Skal vi lete etter reservedeler der? - D'Marr sa ingenting om lik.
Vi har omfattende skader. Med duretanium kan vi reparere skroget.
Vi besøker henne.
Hvis åndene ikke vil at vi skal bli, forlater vi det.
Travis, du kjører!
- T'Pol? - Ingenting.
- Maskinrommet bør ligge der. - Du og T'Pol sjekker det.
Anrop oss om dere ser noe brukbart eller spor etter besetningen.
Ai, ai, kaptein!
- Er alt i orden, Travis? - Ja, sir. Jeg bare lurte på...
Handelsmannen skyndte seg herfra. Hvorfor stengte han luken etter seg?
- Hva er det? - Jeg hørte noe.
Kanskje rotter?
Nei.
- Da var det nok innbilning. - Vulcaner innbiller seg ikke ting.
Ingenting å skamme seg over. Et forlatt skip, en forsvunnet besetning.
Det ville gitt hvem som helst gåsehud.
- Gåsehud? - Skrekken, gåsehud.
- Blir du ikke skremt iblant? - Nei.
- Ikke av noe? - Nei.
Synd. Ingenting er som å bli skikkelig skremt.
- Hva tror du handelsmannen så her? - Jeg vet ikke.
Kanskje noen andre ville ha vraket og forsøkte å skremme ham.
Ja, men da ville de plyndret skipet for alt som fantes.
- Vil du fortelle en spøkelseshistorie? - Den ville blitt bra, sir.
Hva tror du? Dataterminal?
Ja, sir. Det er ingen strøm, men datamodulene virker intakte.
Vi tar dem med. Kanskje vi kan finne ut hva som skjedde.
Det er dilitium.
- Er det noe galt? - Nei. Krystallene er perfekte.
Det vil ikke være vanskelig å få det i gang.
- Hva er det? - Det er noen her.
- Det var ingen livstegn, sa du? - Det stemmer.
Hvis du prøver å skremme meg, setter jeg pris på det, men...
Tucker anroper Archer. Vi er ikke alene her.
Vi kommer.
Det er et rom bak luken.
- Hvorfor viste ikke sensorene disse? - Det er et dempefelt her.
- Hva genererer det? - Jeg ser en kraftkilde, men ikke hvor.
Da finner vi den.
Hei.
Unnskyld. Det er ok. Jeg skal ikke gjøre deg noe.
Hallo! T'Pol!
Vi var på vei fra kolonien vår i Kotara Barath. Vi ble angrepet her.
- Av hvem? - Vi vet ikke. De åpnet ild.
Vi bærer ikke store våpen. Vi ville bare forsvare oss.
Kapteinen klarte å krasjlande. Det er et under at vi lever.
- Sendte dere ikke nødsignal? - Da ville vi ha avslørt oss.
- Derfor la dere ut dempefeltet? - Vi var redd for at de kom.
- Hvor lenge har dere vært her? - I nesten tre år.
- Dere har gjort det hyggelig her. - Vi hadde ikke noe valg.
Det har dere nå. Skipet vårt er stort. Vi kan frakte dere hjem.
Det er veldig sjenerøst, men vår verden ligger en årsreise unna.
- Vi kan ikke la dere være igjen her. - Vi har funnet oss til rette.
- I hvilken stand er motorene? - De har store reserver antimaterie.
- Vi kan sikkert reparere det. - Vi har forsøkt, tro meg.
Vi har resurser som dere kanskje mangler. Det er verdt et forsøk.
Takk, kaptein.
Du skremte meg. For andre gang på en dag.
Sier du aldri noe? Kanskje du ikke kan snakke?
I så fall ber jeg om unnskyldning.
Ikke ta i det!
Strømmen er ledet til boligene våre gjennom det releet. Det er farlig.
- Fint at du endelig snakker! Takk. - Ingen årsak.
Vet du... mye om romskipets systemer?
Pappa er maskintekniker. Han lærte meg hvordan det fungerer.
Bli, da. Du kan advare meg når jeg bør holde fingrene unna.
Han er opptatt. Ikke forstyrr ham, Liana.
- Det gjør ingenting. - Min datter har andre plikter.
Releene er krysskoblet.
Liana og faren hennes ledet om strømmen.
Ser du det? De har shuntet styringen til airponics.
- Jeg skal koble om brosystemene. - Jeg ber Liana hjelpe deg.
- Trengs ikke. - Det går fortere.
Hun kjenner systemene. Hun hindret meg fra å bli stekt levende.
- Da kan hun kanskje hjelpe deg. - Hva mener du?
Høres ut som om du satte pris på hennes tekniske kunnskaper.
Hun er kompetent.
Det var ingeniøren på det xyrilliske skipet også.
Sist du fant noen så kompetent, -
- gjorde du henne med barn.
- Forstyrrer jeg? - Overhodet ikke.
Vi diskuterte bare kommandør Tuckers forrige... reparasjon.
- Kanskje du vil ha noe å spise? - Nei takk.
Jeg skal fjerne strømshuntene på broen.
- Er du sulten? - Takk.
- Det er utsøkt. Hva er det? - Lorella.
Vi dyrker det i airponics- avdelingen. Ingenting vokser utendørs.
Det er merkelig at dere klarte å overleve her.
- Hvorfor føles det som jeg er i zoo? - Unnskyld.
For all del. Skulle ønske at flere kvinner brydde seg om meg.
- Kjenner du mange kvinner? - En tredjedel av besetningen.
- Og på... Hva het planeten? - Jorden.
Jeg har kvinnelige venner der, men ingen spesiell.
Ikke nå lenger.
- Og din verden? Kantare? - Hva med den?
Når motorene er reparen't drar dere tilbake. Du lengter vel dit?
- Jeg har hørt at det går bra? - Ja.
Det er en annen ting dere kanskje kan hjelpe oss med.
- Datakjernen? - Den styrer alle viktige funksjoner.
Miljøsystemer, hovedstrøm. Den holder oss i live.
- Dette er optronikkreleer... - De begynner å forfalle.
Jeg har gjort noe lignende... på et xyrillisk skip.
- Da kan du reparere det? - Jeg trenger litt diagnoseverktøy.
Kan dere ikke bli med? Jeg kan spandere lunsj.
- Vi har mye å gjøre. - Dere har sittet her i tre år.
- Et miljøskifte skader vel ikke? - Det får bli en annen gang.
Ok. Jeg er tilbake før du vet ordet av det.
- Hvorfor får jeg ikke dra? - Du vet hvorfor.
- Jeg vil snakke med noen av dem. - Du har truffet mange nok.
De er så snille, de vil hjelpe oss. Jeg lover å ikke si noe.
- Motorene ble truffet her. - Skadene er omfattende.
Etter nedslaget. Ingen brannsår. Ingen tegn på kamp.
- Kanskje et ukjent våpen. - Det kan tenkes.
De sendte ikke nødsignaler fordi det kunne avsløre deres posisjon.
- Du tror ikke på det heller? - Det krasjet for tre år siden.
Angriperen må ha dratt nå. Hvorfor gjemmer de seg fortsatt?
At de er sky betyr ikke at de driver med noe skummelt.
- Og airponics-avdelingen... - Den er ikke stor nok til å fø alle.
Hvordan overlever de? Det henger ikke sammen.
- Har vi datamodulen deres? - Den er i romkapsel 1.
La Hoshi laste den ned. Gi meg beskjed om hun finner noe.
- Hvor mange er det på Enterprise? - 83.
- Er alle mennesker? - Nesten. T'Pol er vulcan.
- Dr Phlox er fra planeten Denobula. - Kan jeg treffe ham?
Jeg kan ikke stoppe ham. Og så Porthos. Kaptein Archers hund.
- Hund? - Dere har vel ikke noe ord for det.
Et pattedyr. Fire ben, store ører, ganske søt.
- Hva gjør han? - Ikke stort. Kapteinens kosedyr.
- Får jeg se den? - Håper du har tid overs for meg.
- Vet ikke, jeg får mye å gjøre. - Fortell om Kantare.
- Fortell hvor du har vært i stedet. - Vi har akkurat begynt.
- Hva blir deres neste stopp? - Aner ikke. Det er det som er moroa.
- Hvilken planet liker du best? - Hvis jeg må velge nå? Denne.
- Archer anroper Tucker. - Tucker her.
Kan du komme til meg litt?
Kan du ledsage damen videre? Vi sees i messen.
Jeg har hørt at du har tilbrakt mye tid med Liana?
Har T'Pol sagt noe? Jeg har oppført meg som en gentleman.
Det tror jeg så gjerne. Det har ingenting med det å gjøre.
Vi lurte på om hun eller noen av de andre oppførte seg merkelig?
Merkelig? Hva er det?
Hoshi har oversatt datamodulen. Vi vet hva som skjedde før krasjet.
- Det har de allerede fortalt. - Ifølge den, ble de ikke angrepet.
- Det skjedde en ulykke om bord. - Hva slags ulykke?
Det virker som en skjebnesvanger feil inntraff.
Trykket sank raskt og skipet styrtet.
- Modulen kan ha blitt skadet. - Det er ikke bare datamodulen.
Kapteinen ba meg om å foreta noen detaljerte scanninger.
Rusten på skrogplatene tyder på...
...at skipet har ligget der mye lenger.
- Det styrtet for nesten 22 år siden. - Det kan ikke stemme.
Sjekk scanningen selv.
Hvorfor sa ikke Liana noe?
Og de sendte av sted flere fluktkapsler før kollisjonen.
Malcolm fant en i omløp. Vi skal ta den om bord.
Det er visst noens siste hvilested. Hvorfor vil dere åpne den?
Jeg vet ikke helt.
Dere trenger neppe mine tjenester.
Det er Shilat. Jeg så ham på skipet for en time siden. I live.
Vaniljeis?
- Fins det forskjellige smaker? - Hundrevis. Jeg liker Rocky Road.
- Låter fælt. Hvorfor heter den det? - Det har jeg ikke tenkt på.
Kanskje fordi den inneholder nøtter og marshmallows.
- Marshmallows? - Små... De er lagd av sukker.
Jeg vet ikke helt hva det er. Uansett...
- Likte du rundturen? - Ja, jeg likte best sykestuen.
Jeg fikk mate Dr Phlox' flaggermus.
Han serverte lunsj. Jeg visste ikke at du ble borte så lenge.
Tilgi meg... Det var noe viktig som kom opp.
- Hva er det? - Liana...
- Hvor lenge har dere vært her? - Det sa kaptein Kuulan.
- Jeg vil at du skal si det. - Hvorfor?
Vår scanning viser at dere krasjet for 22 år siden.
- Det må være feil. - Jeg sa det.
Jeg sa at dere ikke hadde grunn til å lyve. Har dere det?
- Vi fant en av fluktkapslene deres. - Jeg må nok gå nå.
- Kjør meg tilbake! - Det var et lik i den.
- Det var Shilat. Kan du forklare? - Nei.
- Fortell hva som skjer. - Dessverre, det kan jeg ikke.
- Trenger du hjelp? - Overhodet ikke.
- Reparerer du optronikkreleene? - Jeg har gjort det jeg kan nå.
Jeg må komme tilbake til Enterprise og analysere dataene.
- Trenger du hjelp? - Jeg må kontakte skipet mitt.
- På grunn av det du fant? - Jeg forstår ikke?
Du lette der du ikke burde ha gjort det.
- Finn T'Pol. - Det er bedre om vi holder sammen.
- Dere er ikke i fare her. - Hva er det dere skjuler for oss?
- Reparer systemene våre og dra. - Vil du virkelig det?
Hvor gammel var du da dere krasjet? Husker du hvordan det ser ut hjemme?
- Dette er hjemmet mitt. - Liana...
- Jeg har ikke fortalt dem noe! - Nei, det har hun ikke.
- Men vi må få noen svar. - Vi skylder dere ikke noen svar.
Ta fra dem våpnene!
- La dem dra! Du ville jo det. - Når reparasjonene er ferdige.
Stans ham! Han hører på deg.
- Dra tilbake til skipet deres. - Ikke uten mannskapet.
Dette er ingen forhandlinger.
Liana...
Sett i gang og jobb!
- Hvor er T'Pol? - Ikke vær bekymret for henne.
- Du klarer det selv. - Ikke før jeg treffer henne.
Gjør som jeg sier! Ellers får du aldri se henne.
Ville du virkelig drept oss for å få den reparen't?
- Du vil ikke forstå. - Jeg blåser i hemmeligheten deres.
Om dere har vært her tre eller tretti år. Men du må tenke på Liana.
- Vi kan hjelpe dere å få henne hjem. - Reparer releene.
- Du vet ikke hvordan man får venner! - Jeg trenger ikke flere venner.
Jeg tror ikke lenger på at han gjør det for meg.
- Takket være faren din lever vi. - Han burde ha snakket sant likevel.
- Han kan gjøre hva han vil. - Du skulle ikke ha besøkt skipet.
- Tror du at det er min feil? - Jeg så at du kikket på teknikeren.
- Jeg sa ingenting, det lover jeg. - Når de har reist, blir alt bra igjen.
Vi lander fergen i fjellene sør for skipet deres.
Dempefeltet deres bør gjøre dem blinde.
- Vi kan ikke bruke transportøren. - Vi bruker fluktkapselportene.
- Vi kommer nær maskinrommet. - Og kanskje T'Pol og Tucker.
Pent triks. Du bevokter meg med våpen i hånd...
...mens liket ditt ligger på Enterprise. Hva er ekstranummeret?
- Kan du vente utenfor? - Jeg kan ikke gå fra ham.
De gjør som jeg sier.
- Be ham om å slippe meg, da. - Jeg skulle ønske jeg kunne!
Kanskje du kan si meg hvordan jeg kan voktes av en død mann?
Kan man si en løgn så mange ganger at man begynner å tro på den?
Det kan man. Det forsto jeg ikke før du kom hit.
Husker du at du sa at du trodde vi var spøkelser?
På en måte... har du rett.
Ban deg vei på babord side. Anrop oss hvis du finner T'Pol.
Ai, ai, sir.
Det er derfor faren din må holde dette i gang.
Du kan stoppe dette!
- Gikk det bra? - Ja.
Du må få dem ut av skipet.
Hvis du ikke gjør dette, kan vennene mine dø. Jeg ber deg!
- Hva skjedde med besetningen? - De er forsvunnet.
- Den virkelige besetningen. - Syntes du ikke de virket ekte?
Jeg skapte dem. Det var ikke lett. Det tok lang tid.
Man kunne ta på dem. De kunne få en til å le.
De var hologrammer.
De var vennene våre. Familien vår i over 20 år!
Det er de eneste jeg har kjent, bortsett fra faren min... til dere kom.
Men hva baserte du dem på? Hvor ble besetningen på skipet av?
Jeg begravde dem i fjellene etter kollisjonen. De jeg kunne finne.
- Jeg drepte dem! - Det er ikke sant.
Du husker ikke. Du var bare et barn.
Vi var på vei hjem, som Kuulan sa. Man vi ble ikke angrepet.
En ionstorm overbelastet plasma- kretsene. Jeg var sjefstekniker.
Jeg hadde ansvar for reparasjonene. Men det var verre enn jeg trodde.
Lekkende plasma brant seg gjennom skroget.
Vi mistet atmosfære og kaptein Kuulan satte kursen hit.
- Du gjorde visst det du kunne. - De er døde. Jeg gjorde ikke nok.
- Det var min feil at de døde. - Nei. Det var min avgjørelse!
Hun var på rommet vårt på nederste dekk. Hun ville ikke ha overlevd.
- Jeg gikk for å hente henne. - Det ville alle fedre gjort.
Jeg forlot min post! Lekkasjen økte, det kom en eksplosjon.
Halve besetningen døde umiddelbart. Inkludert min kone.
Noen kom seg fram til fluktkapslene, men...
Jeg kan ikke forestille meg hvordan det føltes å ta en sånn beslutning.
Men det er lenge siden. Du må tenke på datteren din nå.
Tror du at jeg gjorde dette for å forsvinne inn i en fantasi?
I to år forsøkte jeg å reparere skipet.
Og jeg så min datter vokse opp... alene.
Jeg bestemte meg for å gjenoppvekke dem.
Moren hennes først. Så kaptein Kuulan og de andre.
Jeg gjorde det jeg kunne for å gjenopprette fortiden.
- Hun fortjener bedre. - Hun har fått det hun trenger.
Og når du er borte? Skal hun få begrave deg i fjellene-
- og leve resten av livet med skapningene du har skapt?
Hvis releene går i stykker, blir hun virkelig ensom.
Hun er datteren min. Dette angår deg ikke.
Tenk om hun blir skadet. Hva gjør du da?
- Programmerer en hologramlege? - Vi har klart å overleve!
Det er mulig.
Spør Liana om det holder for henne å overleve.
Gikk det bra?
Vi avslutter jobben med de holografiske systemene hvis du vil.
Men dere må være sikre på at det er all hjelp dere trenger av oss.
Kom inn!
- Velkommen om bord! - Takk, kaptein.
- Dere har et fint skip. - Takk, vi er stolte av henne.
- Kan jeg sette meg? - Ja visst.
Jeg har ikke vært i rommet på lenge. Det føles rart.
Fint. Bare litt underlig.
- Får jeg by på noe? Litt te? - Jeg har det fint.
Nei, det har jeg ikke. Teknikeren deres er veldig frittalende.
Sånn kan man uttrykke det.
Jeg har aldri hatt hemmeligheter for datteren min.
Hun vet at det fins mer å se bortenfor vår lille... oase.
Men hun har aldri snakket om å dra derfra. Aldri!
Teknikeren deres mener at vi skal pakke og reise.
22 år, kaptein. Jeg har bodd her i 22 år.
Skipet framstår kanskje ikke som annet enn reservedeler for dere...
...men for meg er det hjemme.
Jeg vil ikke reise. Jeg er lykkelig her.
Jeg har det komfortabelt.
Men Mr Tucker vil få meg til å tro at jeg er egoistisk.
Han sier at jeg bør reise, at Liana fortjener bedre.
Det er kanskje på tide at jeg slutter å frykte forandringer.
Hjelper du meg med å frakte datteren min hjem?
Vi blir til skipet deres er flygedyktig.
Takk, men vi trenger bare disse komponentene.
Jeg har min egen besetning. Noen er dyktige teknikere.
Hvordan går det?
Vi skal begynne å stille inn antimaterieinjektoren.
Det gikk raskt.
- Hva er det? - En protein-resekvenser.
Du må bli lei av å spise samme mat hele tiden.
Jeg har programmert den til å lage iskrem.
- Bare fem smaker, men gode. - Rocky Road?
Du trodde vel ikke jeg ville sende deg av sted uten den?
Takk.
Skal vi ikke bli litt lenger og hjelpe til?
- Dere har mange steder å besøke. - Det har du også.
- Kanskje vi sees der ute. - Det vil jeg gjerne.